Nogomet
U nogometu imamo dobre i loše primjere različitosti. Možemo se razlikovati po nacionalnosti, po tome od kuda dolazimo, boji kože, po načinu govora i po samom znanju nogometa. Netko je odličan u napadu, netko u obrani, a netko na golu. Možemo zaključiti da nisu svi savršeni, jer je svatko savršen na svoj način. Tu nam ne pomaže ni šminka, hvalisanje, ni sebičnost. Kad si svoj onakav kakav si tada si najbolji. Ne morate te nitko voljeti, ali bitno je da si sam sebi ok. Spomenuli smo primjere raznih klubova iz raznih zemalja i o našem Dinamu i Hajduku.

Svi su klubovi iz drugih zemalja igraju s igračem druge nacionalnosti, boje kože, mjestu dolaska i načinu govora te karakteru. Tu ima možda nekih malih nesuglasica, ali nama se čini kao ljudi koji se i te kako znaju slagati i biti ekipa. Nitko nikoga ne vrijeđa, ne smeta im kad vide da igraju crnci i bijelci, Francuzi i Hrvati, dobar i loš karakter. Tamo su svi slični, nikako isti. Jer svatko ima svoj način igre i zato je dobio poziv u klub. Ali želimo da su svi dio te ekipe te da im je cilj pobijediti, ali da pobijediš moraš biti u slozi s drugima. Dinamo i Hajduk su sasvim suprotna stvar. Ne znam  znate li za onu odgođenu utakmicu između ta dva kluba. Znate li zašto je otkazana? Zbog nereda i zabrana navijači nisu mogli uči na stadion. Dobro znamo da jedni druge uopće ne podnose. I ako smo iz iste zemlje,to nije baš dobro. Druge se zemlje međusobno podnose, prihvaćaju druge igraće drugih nacionalnosti, a mi naše ne možemo pogledati u oči. To je loše i trebalo bi biti puno bolje.

                                                   Antonio Galik i Luka Babić 7.r